Benjamin, eller "Benny" som han ble kalt,-
-var ingen fast kirkegjenger, og jeg kjente ham dessverre ikke.
Men å miste noen plutselig, er vanskelig for alle pårørende.
Og vi tar del i den sorgen hver og en av dere føler,-
-venner, familie og kolleger. Nå overlater vi Benny til flammene.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli og av jord gjenoppstå.
Vi tror på gjenoppståelsen og evig liv.
-Om Benny når himmelen, kan alle. -Hvordan var han?
Han var en god gammeldags skurk. Han kunne sjarmere hvem som helst.
Han var hovedsakelig fikser, men kunne jobbe med alt.
-Han så merkede kort umiddelbart. -Ja, han var rask med kortene.
-Ser dere senere. -Hvor skal du?
Jeg skal i møte med banken.
Jeg spiller på Symphony Crest på Wincanton, for å hedre Benny.
Jeg går like godt av her. Vær så god.
Behold vekslepengene.
Vent!
Ash!
Benny. Vi var nettopp i begravelsen din.
Det er komplisert.
-Jeg så noen i banken og sprang. -Hvem?
-Jeg trodde jeg var dødsens. -Så feil kan man ta.
-Hvorfor jaget du meg? -Fordi jeg ville se et spøkelse.
Benny, ro deg nå ned og ta deg en slurk.
Benny var av den gamle skolen. Den gang måtte man stole på seg selv.
Vi hadde ikke mobiler, internett eller annen hjelp.
-Ikke bli nostalgisk nå. -Han kunne ha jobbet med oss.
-Det sto mellom han og Ash. -Ash vant? Da var han ikke smart.
Jo, Benny var smart. Han reddet til og med Mickey en gang.
-Fra hvem? -Fra snuten.
-Det er lenge siden. -Rundt ti år siden eller noe.
Benny og jeg skulle lure noen, og jeg slurvet.
En politimann var med. Jeg hadde ikke sjekket ham.
Men Benny kjente ham igjen og rakk å bytte ut koffertene.
-Hva har vi her da? -Det er alt sammen, tell dem.
Det kostet 20 000 pund, men Benny reddet meg fra fem års fengsel.
Hyggelig å gjøre forretninger med deg. Takk.
-Jeg som trodde du var ufeilbarlig. -Ja, Benny høres ut som en legende.
Han var virkelig modig.
Gnisten er borte. Jeg kjente meg verdiløs, og da er det kjørt.
Jeg solgte nesten et hus som ikke eksisterte. Gjett til hvem?
-Jeg vet ikke. -Til en arabisk sjeik.
-En kongelig! Pent. -Det var enormt, Ash.
Det finnes fire identiske gater i Bath.
Jeg fant opp en femte. Villa for 3,5 millioner pund ved hurtig kjøp.
-Et funn. Hva skjedde? -Advokaten hans studerte i Bath.
Jeg slapp unna med et nødskrik. Nå har jeg begynt med "spreads".
-"Spread betting"? -Ja, men hvis man forbereder seg...
Men nå får jeg ikke kreditt, så jeg går til en iransk fyr, Danush.
Prisene var bra, og han betaler alltid kontant.
Og så kommer VM. Rooney og guttene skal bare holde stilen.
-Og da vinner jeg 20 000 pund. -Heiet du på England?
Ja, jeg får dårlig smak i munnen. Men, slik er det. Trodde jeg...
Når farsekampen mot Tyskland er slutt, fyker TV-en ut vinduet.
-Og jeg skylder 40 000 pund! -Kjedelig.
Men det blir verre. Det viser seg at Danush...
Han kalles "Tannlegen", på grunn av overtalelsesmetodene sine.
Rentene hans får kredittkort til å ligne Redd Barna.
-Så du iscenesatte din egen død. -Hva skulle jeg gjøre?
-Du kunne tatt et fly. -Jeg har ikke engang råd til buss.
-Du som pleide å bløffe så bra. -Nei, Ash...
Jeg har mistet det. Fullstendig.
Jeg kjenner ikke igjen mine egne hender.
Jeg kan ikke stokke kort lenger. Eller drive med lommetyveri.
Ta det rolig.
Ja?
Sitter du?
Skål!
-Du ser pigg ut til å være død. -Døden er tristere enn man tror.
-Vi gikk fem på. -Vi kjøpte jo krans og alt.
-Og vi kondolerte. -Så rørende.
-Det ble verdens korteste bok. -Hvor mange skrev?
Som fremmøtet på en treningskamp mellom Brentford og Burton Albion.
For en utsikt dere har. Dere gjør det bra.
-Ja, men det er ikke lett. -Det skal jo ikke være lett.
-Jeg liker en enkel jobb iblant. -Nei, da blir man lat og åker inn.
Amen.
Du Benny, vi vil fortelle deg om en plan vi har.
-Jeg er lutter øre. -Denne Danush, skal vi ta ham?
-Er dere alvorlige? -Ja, han er en ufordragelig type.
Hører dere ikke? Dette er ikke avskum. Han har helt egne regler.
-Du kødder ikke med Danush. -Det var bare en idé.
Men Benny, du skal få treffe noen. Litt selskap når vi er borte.
-En som er intelligent. -Og sjarmerende.
-Kjempebra humor. -Og fullkomne ben.
Eddie, Benny. Benny, dette er Eddie.
-Kveler du katter igjen, Eddie. -Morsomt. Du fornærmer et geni.
-Hvem er det? -Joe Oliver, en stor jazzstjerne.
Benny må holde lav profil en stund. Kan du holde ham med selskap?
Ja, fint med sofistikert selskap. Flott hettegenser forresten.
-Du er trygg her. Bare vi går hit. -Jeg hørte det.
De har rett, Benny. Det er på tide å knekke Danush.
-Han er farlig. Finn noe lettere. -Vi har ingen akkurat nå.
-Det skal jo ikke være lett, sa du. -Vi vil bare hjelpe deg.
-Du får din del av utbyttet. -Tenk på det som "marbellapenger".
-Du trenger bare å hjelpe oss. -Takk for omtanken.
-Men Danush er en bølle. -Du må dra fort. Har du noe bedre?
-Hva skal jeg gjøre? -Fortell om Danush.
Hjelp oss med en plan, og la oss gjøre resten.
-Ok, men nå er dere advart. -Hva vet du?
Om Danush?
Ikke så mye.
Vil dere bestille noe mer eller skal dere bare sitte her?
Vi skal nok bare sitte her.
-Kom igjen, Benny! Du husker noe. -Han er iransk.
-Hvor jobber han fra? -Det har han aldri sagt.
-Hvor traff du ham? -På en bokseklubb.
-Han må jo ha et kontor. -Vi er ikke kompiser, jeg vet ikke.
-Klarer du å kjenne ham igjen, da? -Ja, selvfølgelig.
Hvorfor lurer dere på det?
-Kanskje han ikke kommer. -Det gjør han alltid, sa du.
Men kanskje ikke hver dag. Ser han meg, er jeg ferdig.
-Jeg har beskrevet ham. Kan jeg gå? -Vi er i Vest-London nå.
Han er iraner i 40-årene. Det ekskluderer ganske få her.
-Benny? -Det er ham.
-Er du sikker? -Ja. Kjør herfra nå!
Hold hodet lavt. Vi kjører deg tilbake snart.
-Du bør nok gjemme deg, Benny. -Hva gjør han nå?
Han hjelper en gammel dame å handle. Men han ser denne veien.
Han er i toppform! Jeg mener bare at han trener mye.
Danush. Etternavn Larijani, men han har trolig flere dekknavn.
Han er basert her i et industrilokale i Stanmore.
Han treffer kunder på kafeen i bokseklubben etter treningen.
-Er det alt? -Du må huske mer, Benny?
Et ansikt, et navn, noen bruddstykker? Hva som helst!
-Nei, dessverre. -Da får vi dra dit selv.
Noen må ha hørt om ham.
Sean og Emma. Vi må ha tilgang til dataen og mobilen hans.
-Bruk alle metoder. -Vi er straks tilbake, Benny.
Nei, jeg har ikke sett ham.
Har du sett denne karen? Takk likevel.
Ingenting? Ok.
-Funnet noe? -Nei, ikke det grann. Og du?
-Null og niks. -Ingen har hørt om ham.
-Han jobber i det skjulte. -Håper de finner noe i lokalet.
-Du må være klar til halv! -Det er lett.
-Jeg kom nettopp på noe om Danush. -Hva da?
Han har en hund.
-Kan du åpne dataen uten passord? -Nei, ikke herfra.
-Prøv de vanlige. -Hvilke da?
De vanligste er: "1, 2, 3-passord."
Deretter: "Slipp meg inn", så tallene fra 1 til 8.
Nei.
-Det begynner faktisk å haste. -Partnerens navn.
-Hva? -Fødselsdatoen?
Jeg har ingen anelse.
-Hva heter hunden? -Tuller du?
-Visste dere om hunden? -Har den et halsbånd?
Les navnet på halsbåndet.
Jeg vil ikke bli bitt på grunn av noe som ikke er passordet!
-Du er flink. Snakkes. -Ash?
Ja, det må være hundenavnet.
BARE 5 MINUTTER IGJEN!
Se her...
"Tyson!"
-Unnskyld. Har du mistet nøkkelen? -Ja.
-De lå på gulvet her. -Takk.
Før du går... Unnskyld meg. Det tar ikke lang tid.
-Hva er det? -Klubben har en konkurranse.
-OL-uttaket begynner om to uker. -Hva snakker du om?
Nei, jeg bare tullet.
-Jeg kunne ha blitt bitt i filler! -Vi går alle i hundene, Sean.
-Ikke bjeff etter sympati her. -Det er et hundeliv, gutt.
Du kom deg i det minste inn. Hva fant du i dataen hans, Ash?
Planlegging, veddetips, bilder av nakne damer og epost.
-Noe interessant? -Han er innblandet i mye.
Gambling, lån og hovedgeskjeften som er sigarettsmugling.
-Det flommet over av dem i lokalet. -Lukten av kontanter.
Leverandøren ble tatt i Dover med sigaretter verdt 500 000 pund.
-Er han en mellommann? -Ja.
Og kunden truer med å gå til en annen om han ikke kan levere.
Bra. Nå vet vi hvordan vi kan komme tett på ham.
-Hvordan går det? Noe å drikke? -Nei takk.
-Har du kjent dem lenge? -Ja, veldig lenge. Og du?
Ja, en del år. Jeg er som et sjette medlem.
Mer som en passiv partner, kanskje. Jeg har gitt dem noen ideer.
-Du er hjernen bak det hele? -Ja.
-Får jeg en kaffe? -Ja.
-To. -Tre, takk.
-Myntete, Ed. -En koffeinfri latte.
-Og så noen mandelkjeks. -Ja, ja!
-62 pund for ti pakker. Utrolig! -Og 50 pund av dem er skatt.
-50 pund? -Staten er den kriminelle her.
-Lastebiler har aldri røykereklame. -Lasten er for dyrebar.
I en stor lastebil er det plass til nesten 500 000 sigarettpakker.
Det blir 60 000 kartonger. Det gir drøye tre millioner pund.
Hvis man omgår tollen, snakker vi om en enorm profitt.
-Uten leveranser er Danush ferdig. -Og der kommer vi inn.
-Hvordan er tysk-aksenten din? -Ikke særlig overbevisende.
-Nederlandsk, da? -Som om jeg skulle vært født der.
Først trenger vi en garasje i nærheten av Danush. Emma, fiks det.
Unnskyld meg. Man kan ikke ta noen sjanser med asbest.
Vi får svar om noen uker, men bilen kan ikke stå her i mellomtiden.
Sean og jeg skal selge smuglerrøyk fra garasjen vår.
Så ingen merkeklær, Sean. Albert er sjefen vår fra New York.
Han vil etablere seg i London. Da vil ikke Danush bli mistenksom.
Danush skal få se en leveranse av røyk fra vår lyssky lastebilsjåfør.
Hvis vi lykkes, vil Danush komme til oss.
Da vil han få møte Albert og deretter Ash.
Hallo, er det noen hjemme?
-For en bikkje! -Hva vil du?
Jeg er ny og vil bare hilse på naboene.
-Men du, røyker du? -Nei.
-Kona di eller kjæresten, da? -Nei.
Jeg skjønner, du er en travel fyr. Vi får ta det senere.
Hei, du! Sjefen er på telefonen.
Hei.
-Har du førerkort for SUV? -Nei.
-Hva er det største du har kjørt? -En på 7,5 tonn.
Denne veier 44 tonn. Kjører du feil, kan du rive hus.
Jaså? Vel vel...
Jeg er faktisk litt lei av at de alltid lurer meg.
-Hva slags lureri? -Med mynter, kort og slikt.
De nekter å betale for seg. Det blir veldig dyrt for meg.
Jeg har øvet meg på noen triks selv.
På tide med et rollebytte. Kan jeg teste det på deg.
Jeg er ganske dyktig, men man kan aldri øve for mye.
Det har du helt rett i.
Nei, nei, gjem kongen i høyre hånd.
Ja, ok.
Og nå viser du det siste kortet i stokken, slik.
-Voilà! Hva synes du? -Prøv igjen.
Vent litt, det skal være her et sted.
-Dette er kortet ditt. -Nei.
-Dette? -Nei.
-Er du sikker? -Ja, helt sikker. Gi dem til meg.
-Dette. -Ja, ja. Jeg kan prøve igjen.
Jeg kan stjele en klokke uten at eieren merker det.
Vent litt.
Skjerp dere, vi har tilskuere.
Vet du hva det koster å leie denne bilen i en time?
Fem minutter med godsnakking.
-Det er bortkastet tid, Mickey. -Vær tålmodig.
-Han har nok ikke sett oss ennå. -Den som venter på noe godt...
Jeg setter 50 pund på at vi må få fortgang i dette selv.
-50 pund? -50 pund.
-Jeg høyner til 100 pund. -Hva?
Hvis du er så sikker, kan vi vel si 100 pund.
-Ok, 100 pund da. -Hva gjør dere på mitt territorium?
Selger du dette herfra til Kensal Green, brekker jeg armene dine.
Deretter brekker jeg beina dine og så hodet ditt. Forstår du?
-Rolig, jeg gjør bare en jobb. -Forstår du?
Ja, men ta det med ro, ok?
Du er sinna, så jeg ringer sjefen og ordner dette.
Slapp av, mann.
Beklager hvis jeg forstyrrer. Mr Dent, det er en her du bør møte.
Kamp om territorium hører hjemme på 1900-tallet.
Det var en av grunnene til at jeg forlot New York.
I mitt hjemland, mr Dent,-
-er det respektløst å bevege seg inn på en annens territorium.
I mitt land kutter de hånden av deg for slikt.
Vi kan sikkert løse dette problemet på en triveligere måte.
Javisst. Bare slutt å selge i mitt territorium.
Sannheten er at mange i området ber meg om å levere til dem.
Dere vet kanskje ikke om hverandre, men de er like i nærheten av deg.
Jeg har midlertidige problemer med min leverandør.
Men det unnskylder ikke at dere kommer her og prøver å ta over.
Londons én million røykere røyker 80 millioner sigaretter i uken.
Så å finne kunder er ikke problemet, mr Larijani.
Å forsyne dem er problemet. Der kan jeg kanskje hjelpe.
Danush tror vi skal selge smuglerrøyk. Men det skal vi ikke.
-Han skal i stedet få.... -...avispapir. Fra kiosken vår.
Men "Tannlegen" er paranoid og vil sjekke at han ikke blir lurt.
Det tar evigheter å sjekke hver kartong, så han sjekker bare noen.
-Hvor plasserer vi de ekte? -En adferdsekspert løser det.
En ekspert på menneskelig adferd eller en utdannet lurendreier.
-Hvordan skal han hjelpe oss? -Vi må vite hvor vår venn sjekker.
-Skal vi styre ham til rett sted? -Ja, vi manipulerer ham.
-Skal du hypnotisere ham? -Nei, jeg skal vise dere.
Vær så god, Sean. Velg en av dem!
-Hva? -Velg én!
-Snu den og les. -"Sean velger pyramiden."
Jeg hadde valgt den samme.
-Hvordan gjør man det? -Det handler om suggesjon.
Vi skal vise ham...
Danush skal få se symboler på vei dit som ligner dem på kartongene.
Det er oppdrag til deg, Sean. Vær så god.
Og når vi er på plass skal vi smette inn lignende henvisninger.
-Hvor sikkert er dette? -Opptil 95 prosent, sa eksperten.
-Hvor mange esker blir det? -Jeg sa vi hadde 10 000 kartonger.
-Vi tar halvparten hver. -10 000 slike pakkes i 20 sånne.
-Hva gjør vi med pengene? -Du betaler Ash, så Danush.
-Med falske sedler? -Hva sier du, Benny?
Du har truffet ham. Skal vi ta den risikoen?
-Nei, pengene bør være ekte. -Hvor mye?
125 000 pund.
Har vi så mye?
Jeg vet at du ikke leier ut kjøleskap, men gjør et unntak.
10 pund dagen, leveres tilbake i helgen. Men de må være i eskene.
-Jeg er utkjørt. -Åpenbart.
Legg avispapir i resten, Sean.
Mr Larijani, Charlie Dent her.
Jeg vil bare bekrefte at vår nederlandske venn leverer i morgen.
Det blir 5 000 kartonger, 125 000 pund.
Pluss en avgift på 10 prosent, som er udiskutabel.
Ok, utmerket!
-Alt i orden? -Nei. Går noe galt, får jeg svi.
-Planen er god. Det går bra. -Håper du har rett.
Eddie har ordnet frokost. Vi går gjennom planen en siste gang.
-Kommer du? -Nei, jeg er for nervøs.
-Er du sikker, Benny? -Ja.
-Vi sees senere. -Hei, folkens...
Lykke til.
Når jeg har levert bilen, kommer jeg hit med pengene
-Vi har ikke oversett noe? -Nei.
Og nå, mine damer og herrer, direkte fra Eddies bar...
Her er den store Houdini!
-Har han fått noe i glasset? -Jeg trenger en frivillig.
-Eddie. -Ta et kort, hvilket som helst.
Jeg finner det. Kvitt eller dobbelt på regningen din.
-Kjør på! -Vi er litt travle, Eddie.
-Jeg skjønner. Er dere redde? -Ja, veldig redde.
-Vi kommer ett minutt etter deg. -Vi må ikke komme sammen.
-Mr Dent. -Du er punktlig, mr Larijani.
-La oss sette i gang. -Ja, tiden går.
-Hvem skal ha hva? -Mr Larijani skal ha 5 000.
-Og vi skal ha 5 000. -Bra, det blir ti kartonger hver.
-Vil du sjekke? -Nei, jeg stoler på deg nå.
Hva med deg?
Ta den tiden du trenger.
Den på toppen.
Denne her?
-Vi skal gi ham... -...avispapir. Fra kiosken vår.
-Klokka går. -Jeg stoler på deg nå.
Ta tiden du trenger.
Nei, den i midten.
Bra.
-Så, få se pengene. -125 000 pund.
Det ser bra ut.
Mr Dent, alt er der.
Hendene i været! Stå stille! Prøv dere på noe, og dere er døde!
Stå stille! Kjør!
Hva skjedde?
-Hva i helvete var det! -Aner ikke.
-Dere lurte meg! -Hvorfor peker du på oss?
-Det kan jo ha vært deg? -Jeg kjører etter dem.
Det er jeg.
Pokker, det var kjapt. Hvordan gikk det?
-Det gikk som smurt! -Kom inn.
Lykke til.
For noen idioter.
Jeg har villet lure dem i årevis.
Jeg leste om noen som ordnet falske begravelser. Og bingo!
Ash Morgan hevder han er fikser. Han tok min plass i Mickeys gjeng.
Han tok pengene og æren, selv om jeg er bedre. Nå får jeg hevn.
Dette er Mickey Bricks, kongen av lureri. Tror han selv.
Men kongen er død, Mickey. Lenge leve kongen.
-Hva er planen, sjef? -Jeg skal utnytte egoene deres.
De skal få tro at de har kontroll, mens jeg trekker i trådene.
Jo vanskeligere det er, jo mindre mistenksomme blir de.
-Noe husker du vel, Benny? -Et ord, et navn, et bruddstykke?
Nei, dessverre.
-Du trenger et kontor. -Jeg søker et lite industrilokale.
Ok, Lloyd. Hva heter du?
Danush Larijani. Prøv deg på meg, og jeg trekker ut tennene dine.
-Vi trenger en skummel hund. -Jeg vet om en rotweiler, Benji.
-Snill, men den ser farlig ut. -Her får de se noen falske eposter.
De bryter seg inn, så legg den i en skuff. Bruk passord.
Bruk hundenavnet. Ikke Benji... Tyson!
-Hvordan finner de ut det? -Det gjør de, stol på meg.
-Jeg jobber for Benny. -Hent kontanter hos Vic.
-"Vic the Mic"? Du tuller! -Det er bare for noen timer.
-Hvordan går det med Benny? -Bare bra.
-137 000 pund. Vil du telle dem? -Nei.
Si til Benny at de skal tilbake innen kl. 19. Plus 5 000 i avgift.
Hvis ikke, finner jeg ham og kutter av beina hans.
"Capisce?"
Jeg skulle likt å se dem nå. Beseiret, nedbrutt og ydmyket.
Jeg har ventet på dette øyeblikket i årevis!
Ash Morgan og Mickey Stone. Dere er det svakeste ledd. Adjø!
-Prøver du å lure meg? -Det er umulig!
-Hvor er pengene? -Jeg så pengene med egne øyne!
Hvor er de? De jævlene du leide inn har gått bak ryggen din!
-Hvor er du? -Hvor er du? Klokken er 17.10!
Dette skjønner jeg ikke.
Hvordan fant de ut dette?
Nå kan dere ikke lure meg lenger. Benny har vist meg noen knep.
-Det høres dyrt ut. -Det vil det bli.
Han er et geni. Han kan gjøre undere med en kortstokk.
Han har de kjappeste hendene jeg noensinne har sett.
Gi meg kortene.
Jeg kjenner ikke igjen mine egne hender.
Jeg kan ikke stokke kort lenger. Eller drive med lommetyveri.
"Houston, vi har et problem."
-At han kan stokke, betyr ikke noe. -Det var vi som hostet opp planen.
Vi gjør ingenting før vi er sikre på at Benny lurer oss. Ash?
Denne er maken til Bennys. Hver gang han snakker i den,-
-ringer min mobil og jeg hører alt. Gi ham denne i stedet.
-Om du tar feil, er alt kjørt. -Det gjør jeg ikke.
Det er mindre enn seks timer til avtalen skal sluttføres.
Om Benny spiller skittent, hva gjør vi da?
Da gjør vi det vi kan best. Sean.
-Det gikk fort. -Ja, Ash ba om noen ekstra esker.
-Vent! Jeg hjelper deg med den. -Takk.
-Dette kommer ikke til å gå. -Har du et bedre forslag?
Ash. Avtalen er klokken 17. Det er om 4 timer og 52 minutter.
Vi må finne ut av planen hans og snekre sammen et motangrep.
Hvis vi risikerer å bli lurt, burde vi ikke bare trekke oss ut?
-Det er jeg. Er du klar? -Jeg skal hente pengene hos Vic.
Unnskyld! Gikk det bra? Jeg sa unnskyld!
Er Vic der? Jeg jobber for Benny.
Kom nøyaktig kl. 17.10. Ikke et sekund tidligere.
Ha på finlandshetter. Ta de to koffertene-
-og legg dem i den grønne søppelkassen i enden av veien.
Da sees vi der.
Det ser bra ut. Alt er der, mr Dent.
Hendene i været, stå stille!
Stå helt stille!
Stå stille! Kjør!
-Hva i helvete var det? -Aner ikke.
-Dere lurte meg! -Hvorfor peker du på oss?
Jeg kjører etter dem.
Jeg dreper dem! Vi må dra. Vic leter etter oss om to timer.
Nei, du får klare deg selv. Jeg beklager.
Lloyd!
Blir du ikke med på festen, Lloyd?
Åpenbart ikke.
Tenke seg til, Mick...
Han har funnet seg noen nye venner, og ikke så mye som et ord til takk.
Benny, hvor er manerene dine?
-Har dere kommet for å triumfere? -Vi? Triumfere? Aldri!
Dere tror dere er så jævlig smarte. Men det er dere ikke.
Hvorfor har vi da pengene, og du søndagsavisene?
-Du følte du skyldte meg dette. -Ja, det gjorde jeg.
Du reddet meg fra fengsel, men siden prøvde du å lure oss.
Idiot! Jeg reddet deg ikke fra fengsel. Jeg lurte deg også da.
-Det var du som var offeret. -Hvordan?
Han var ikke en ordentlig snut. Det var min gamle venn, Les.
Så takk for de 20 000 pundene, Mickey.
Ingen årsak. Og takk skal du ha for de 137 000 pundene.
-Jeg er den beste lurendreieren. -Å, den satt!
Feil. Du er ingen lagspiller. Derfor valgte jeg Ash og ikke deg.
Han er ikke bare en bedre bedrager, han er også et bedre menneske.
Dette er ikke over. Jeg jobber langsiktig, og dere skal få se!
Se dere over skuldra heretter. En dag er det jeg som lurer dere.
-Da skal jeg knekke dere! -Det tviler jeg på, Benny.
Man høster som man sår, særlig i vår bransje.
Du sa jo at du spilte død for å unnslippe Danush.
Denne gangen gjelder det Vic the Mic, og det er på ordentlig .
Du skylder ham mye penger, glem ikke det.
Si til Benny at jeg vil ha dem tilbake kl. 19.
Hvis ikke, kapper jeg beina av ham. "Capisce?"
Jeg har hørt at rentene hans er interessante...
Så om vi hører navnet ditt eller ser deg, så snakker vi med Vic.
Vi kommer til å forhøre oss og hjelpe ham med å finne deg.
-Det kommer dere ikke til å gjøre. -Etter det du har gjort? Jo.
-Hva er det? -En liten avskjedsgave.
Ha det, Benny.
-Vet du hva problemet ditt er, Ash? -Jeg er for sexy.
-Du er for naiv. -Nei, jeg tvilte fra første stund.
-Innrøm det, du bet på! -Han var faktisk god.
-Men Eddie her klarte biffen. -Du reddet skinnet hans.
-Hvordan? -Jeg gikk vel på det i noen dager.
-I en uke, virker det som. -Jeg tror alltid det beste om folk.
-Men du kan alltid stole på oss? -Så sant, så sant.
Nå er vår venn på vei til varmere breddegrader.
Der lurte jeg deg!
Få den tilbake!
Tekst: Åsmund Gram Dokka www.broadcasttext.com